Nuoruuteni oli vaikeaa. Olin aina hankaluuksissa.
Tule jo tänne, Jack.
Minä kuulemma käyttäydyin aggressiivisesti.
En tahtonut myöntää sitä, mutta totta se oli.
Enkä hallinnut käytöstäni lainkaan.
Montako kierrosta tuli? - Kymmenen.
Hyvä. Nyt pyydät anteeksi.
Tuo se löi kyynärpäällä naamaani. - Ei kosto auta. Pyydä anteeksi.
Anteeksi, kun minä...
Anteeksi, kun heitin pallolla päähän.
Aina kun suutuin, tunsin, kuinka sisälläni alkoi heti kuohua.
En voinut sille mitään, ja sitten minulla aina napsahti.
En silti ollut aina sellainen. Lapsena olin ihan kiltti.
Itse asiassa kaikki oli täydellistä. Perheeni oli upea.
Olin kuin muutkin. Pidin autoista ja videopeleistä.
Tykkäsin joskus tanssiakin.
Kävimme telttaretkellä joka kesä.
Olin paljon pikkusiskoni kanssa. Katsoin hänen peräänsä.
Rauhoitu, Cindy.
Elämä se oli iisiä silloin.
Mutta yhtenä iltana sattui jotain, joka muutti kaiken.
Nouse ylös.
Rauhoitu nyt, Cindy. Lopeta. - Jack.
Katsopas tätä.
Kokeile sinä.
Cindy, älä.
Tule takaisin, Cindy.
Cindy!
Jack!
Juokse, Jack! Juokse!
Muutuin täysin.
Päälle kaksikymppisenä alkoi terapiakin houkuttaa.
Jack Brooks on täällä, varauksetta. Ehdittekö?
Olkoon menneeksi. Tänne vain.
Jack. En odottanut näkeväni sinua enää.
Olin tässä menossa kauppaan -
ja ajattelin käydä moikkaamassa.
Miten menee? - Olen edelleen töissä.
Teen edelleen putkihommia.
Eve ylipuhui minut iltakurssille.
Luonnontieteitä. Tarjolla ei ole nyt muuta. Se on aika syvältä, mutta...
Muuten menee hyvin. Minulla ei ole napsahtanut vähään aikaan.
Se on hyvä. Hienoa.
Tai pari päivää sitten kävi niin, muttei mitenkään vakavasti.
Selvisin siitä kunnialla. Ei minulla ole hätää.
Mitäs sinulle kuuluu? - Ihan hyvää.
Hyvä. Se on hyvä.
Jack...
Mitä kädellesi on sattunut?
Mitäkö kädelleni on sattunut?
Ei mitään. Syy ei ollut edes minun.
Olin Wongin kevätkäärylepaikassa.
Korjasin paikan paskahuusia, suunnilleen ilmaiseksi.
Palkka piti tulla kevätkääryleinä, ja pidänkin Wongin kääryleistä.
Sain hommat valmiiksi ja menin pakulle, -
kun Wong tuli ulos ja selitti, että vessa räjähti tai jotain.
Minunko vikani se on? Minua haukutaan, vaikka jeesasin tyyppiä.
Se karjui vain kauheasti kiinaa!
Mottasin sitä lujaa, ja se kaatui.
Käsi meni, kääryleet lensivät, -
ja kun kotona yritin sitä rentoutushengitystä...
Eipä toiminut! Miksi opetat turhia paskaharjoituksia?
Murjoin leivänpaahtimeni, ja naapurit valittivat metelistä.
Nyt sitten... Nyt minun täytyy mennä ostamaan uusi paahdin.
Minä tästä menen häiritsemästä. Kiitos, kun ehdit ottamaan vastaan.
Jos nyt ei enää nähdä, niin lykkyä vain ja...
Kannattaa käydä maistamassa niitä Wongin kääryleitä.
Voi jessus...
Kas, Brooks...
Ovensuussa kun olet, sytytätkö valot?
Sinulta jäi filmi näkemättä. Eipä se kovin kiintoisa ollutkaan.
Eihän ollutkaan?
Ovathan kirjat mukana? Luku 6.
MISSÄ HELVETISSÄ OLET OLLUT?
Oletteko seuranneet tarkasti?
Kuka osaa kertoa, mikä on alkuaine natriumin merkki?
Janice. - Iso N ja pieni a.
Entä mitä natrium on? - Suolaa.
Ei oikeastaan.
Nähkääs kun natrium onkin alkalimetalli.
Kiintoisa fakta nimityksistä: -
englantilaiset ovat kutsuneet sitä soodaksi.
Natriumin eristi vuonna 1807 -
sir Humphry Davy -
elektrysoimalla lipeää.
Iso N, pieni a... - Seuraa! Tekisit muistiinpanoja.
Minulla ei ole kynää.
Et voi olla tosissasi.
Kun yhdistämme klooria natriumiin, -
saamme natriumkloridia.
Se taas tunnetaan nimellä... No?
Pöytäsuola. - Oikein hienoa, Janice.
Pelkkä natrium on hyvin reaktiivista, -
ja se reagoi voimakkaasti kosteuteen.
Sen suojelemiseksi sitä säilytetään petrolissa.
Leikkaan siitä nyt hyvin pienen kappaleen.
Ei tarvitse hätääntyä. Tämä on vaaratonta.
Kuten näette, kun ilmassa on vähäisenkin kosteutta, -
natrium reagoi siihen heti.
Kun lasken palan veteen, sen pitäisi reagoida voimakkaasti.
Siistiä.
Tässä kaikki tältä päivää.
Ensi tunnilla käsittelemme molekyylien jakamista.
Näkemiin.
Missasit tunnin etkä hakenut minua. Lupasit, ettet tee ohareita enää.
Minulla oli menoja. Sori.
Pistä elämäsi järjestykseen. Ja soita, jos et hae minua.
Isä heitti minut tänne taas. Tajuttoman noloa.
Anteeksi nyt. - En välitä kuunnella. Heitä minut kotiin.
Jumankauta, kuinka kiinnostavaa.
Eve, sun täytyy tulla joskus meille polttelemaan hasaa.
Silloin sielu uppoutuu tähän. - Joo!
Joo, messissä ollaan.
Kuule, olen huomannut, että sä et tahdo ehtiä tunneille.
Mulla on muistiinpanot läppärillä. Jos sä tarvitset niitä, -
niin voin polttaa ne levylle. - Ei tarvitse. Kiitos silti.
Älä nyt ujostele. Mitä tuo ujostelee?
Jätkä ujostelee. - Enpäs. Ei sinun suotta tarvitse...
Olisiko Brooksilla hetki aikaa?
Jälki-istuntoa tuli. Mene jo. - Treenaan siskoni kanssa ihan kohta.
Mitä minun pitäisi tehdä? - Älä hermostu. Mä voin heittää Even.
Ihan tosi? Mahtavaa! No, okei.
Soittelen myöhemmin. - Mene jo.
Treenaat siis. - Joskus.
Jack. Mitäpä kuuluu?
Hyvää. Entä teille?
Oikein hyvää, kerrassaan. Ehdit tänään nipin napin tunnille.
Joo, anteeksi. Oli menoja. Ei siinä pitänyt mennä niin myöhään.
Sinulla taitaa kiireitä piisata. - Eipä juuri.
Huomasin autosi parkkipaikalla. Oletko putkimies?
Joo.
Minulla on putkiongelmia. Voisitko käväistä vilkaisemassa tilannetta?
Käyhän se. Koska?
Mitä pikemmin, sen parempi. Tulen pian hulluksi.
Voin poiketa tänään. - Hienoa. Luokseni ajaa 20 minuuttia.
Watson Road 12, louhoksen tien jälkeen. Löydätkö?
Watson Road 12. Onnistuu. - Kiitos paljon. Nähdään sitten.
Jack! Hienoa, kun tulit. Peremmälle vain.
Tässä sitä hommaa on.
Täysin eristyksissä. Ei häiriöitä.
Paitsi Waldo. Alan pikkuhiljaa saada kunnostettua taloa.
Saisihan talosta selvästi upean.
Niin minusta ainakin.
Eikä maksanut juuri mitään.
Talolla on kuulemma ikävä menneisyys.
Täällä kai eleli joku hullu ukko joskus kauan sitten.
Mutta hinta houkutteli. Varo ensimmäistä askelmaa.
Tarvitsin ainetta, joka edistäisi koagulaatiota -
kolloidisessa päästöliuoksessa.
Niinpä ostin pullollisen asianmukaista ainetta -
ja aloin toimeen.
Kodin putkimiestäkö? - Putki-Reiskaa.
Havaitsin hiilivetyjen vähentyneen, -
mikä tietenkin muodosti hiilijäämiä.
Päävesijohtonne näyttäisi olevan tukossa.
Että päävesijohto? - Tämä putki vie kaivoon.
Pihallenne varmaan. Pumppu on ollut suljettuna ja ruostunut tukkoon.
Että ruostunut? - Vanhan talon pulmia.
Eli sielläkö on vain tukos? - Niin minusta.
Tässä voi mennä hetki. Menkää te vain yläkertaan.
Huutelen sitten, kun voitte kokeilla laskea vettä.
Selvä.
Miten vain, Jack. Sinä se ammattimies olet.
Minä tästä sitten menen.
Waldon kanssa. Tule, Waldo!
Selvä. Nyt vaikuttaisi olevan kaikki kunnossa.
Laskekaa vettä.> - Selvä.
Ei toimi vieläkään!
Ai jumalauta!
Jack! Oletko kunnossa?
Jestas, oletpas saanut aimo iskun.
Pirun venttiili paukahti päin näköä.
Ota tästä.
Tukoksia on varmaan kaikkialla. Painekytkin ja kytkinrasia menivät.
Pitää hankkia uusi venttiili. Kai pärjäätte ilman vettä pari päivää?
Eipä tässä ole valinnanvaraa. Olen kovasti pahoillani.
Mutta joka askel on edistystä. Löysit sentään villakoiran ytimen.
Niin vissiin.
Paljonko olen velkaa käynnistäsi?
Älkää suotta. - Ilman muuta maksan.
En ota maksua opeltani. Enhän muuten saa kiitettävää.
Kovin ystävällistä. Kiitoksia.
Tulehan, niin paikataan sinut. Waldo!
Starttaa.
Starttaa!
Mitä yksityiselämääsi kuuluu?
Oletko vielä sen... Even kanssa?
Miten teillä sujuu?
En osaa sanoa. Taidan vihata häntä.
En oikein tiedä, vihaanko sitä vai itseäni.
Vai niin.
Sori siitä, kun törmäsin tänne sekoilemaan.
Arvostan sitä, että autat minua.
Saatko korjattua ongelmani jotenkin? Meikä tekee kuolemaa.
Jack, vihasi purkautuu satunnaisesti ja kiivaasti.
Kenties sinun kannattaisi keksiä jonkinlainen rentoutumiskeino.
Ei minun rentoutua tarvitse vaan lakata hermostumasta. Helvetti vie!
Rikoin kerran pullon päähäni, kun se ei auennut. Järjetöntä.
Minun pitää rauhoittua sellaisella hetkellä, rentoutua.
Okei, kuinka se rentoutuminen käy? - Voit kokeilla vaikkapa mietiskelyä.
Monelle se on keino hallita tunteita.
Voisit myös kokeilla jotain urheilu- lajia. Se veisi ajatukset muualle.
Kokeile taijia, joogaa, pilatesta tai näiden välimuotoa joogalatesta.
Eli kun joku taukki kiilaa eteeni moottoritiellä, -
pysähdyn mietiskelemään.
Jos pelaan sulkapalloa, niin en enää jakele otsaiskuja.
Parastahan olisi hankkia jokin homotreenivideo, -
niin johan kelpaa venytellä gasellina lattialla koko ilta!
Sillä ne ongelmat häipyvät.
Hyvä helvetti... Taisin parantua!
Mitä juupelia eilen on tapahtunut?
Uskomatonta.
Tänne.
Olepa hyvä, poika.
Herran pieksut.
Mitä...?
Jopas jotakin.
Älä nyt. Ei tässä ole mitään pelättävää.
Ällistyttävää.
Näitkös tuota?
Jack. - Moi, Herb.
Anteeksi.
Howard.
Mitä pojalle saisi olla? - Tarvitsisin uuden venttiilin.
No, johan on kehveli.
Sehän on Iron Master.
Yksi... Ei.
Kaksisatanen.
Näitä ei olekaan näkynyt...
... helskatin pitkään aikaan.
Pitää tilata uusi. Sen pitäisi ehtiä huomiseksi.
Mistä tämä löytyi?
Isosta, vanhasta talosta Watson Roadin päästä.
Poika. Sanonpa vain jotain.
Sinne ei kannata nokkaansa työntää. Ei lainkaan.
Se on huono päähänpisto. Talo on kirottu.
Mitä sinä oikein selität?
Kysynpä sinulta jotain.
Uskotko hirviöihin?
Minulla olisi kiire, Howard.
Tehdäänpä nyt näin: -
Käy huomisiltana, kun hyörinä on rauhoittunut.
Saat uuden venttiilin, -
ja voin kertoa sen kirotun talovanhuksen tarusta.
Seuraava.
Minulla on muuten asiaa. Jenillä on lauantaina bileet. Meinaatko mennä?
En pidä Jenistä. - En minäkään, mutta olisiko sinulla autoa?
No voi hitto.
Se taisi mennä rikki. - Ihan sama.
En edes käytä sitä.
Olen täällä vain opintopisteen takia. - Minä taas en oikein minkään takia.
On tämä kurssi aika turha.
Niin kai.
Opettaja Crowley, oletteko sairas?
Sairas...? Sairas, sairas!
Sairas vain. Pikkaisen. Pikkaisen sairas.
Tunti alkaa. Pikkaisen sairas. Tunti alkaa.
Että onkin nälkä. Tunti on päättynyt.
Sä olet kuin mä, välität ihmisistä. Niin se vain on. Sellaisia me ollaan.
Joo. Olet aivan oikeassa.
Tiedän. Tajuan sua. - Eve.
Mennään. - Polttelen vain röökini.
Okei, odottelen pakussa.
Kässäätkö nyt? - Venttaas vähän, kaveri.
Venttaa nyt.
Miksi olet tuollainen?
Mistä ihmeestä puhut? - Katso nyt Eveä.
Katso nyt, mitä teet sille. Sä et edes huomaa koko juttua.
Sillä ei ole hyvä olo. Mä huomaan sellaisen. Kuunteletko?
Joo. - Sulla ei ole hyvä olo.
Siksi silläkään ei ole, eikä mullakaan ihan ole.
Se ei ole hyvä juttu.
Oli hyvä keskustelu.
Näinkö se nyt menee? Sä käännät selän sille, joka...
Mä yritän vain... Yritän vain auttaa sua.
Sun täytyy rentoutua, poltella vaikka jotain kivaa kamaa.
Mennäänkö, Eve? Tämä pelle... - En ole pelle. Eve, pysy siellä.
Se ei lähde mihinkään, ennen kuin sä rauhoitut.
Nyt riittää. Et edes tunne minua. - Tunnen kyllä, Jake.
Nimeni on Jack. - Rauhoitu, Jake.
Pössytät vain vähän hasis...
Jack!
Senkin hirviö, mikä sinulla on? Et voi hakata ketä sattuu!
Älä viitsi! Näitkö tilannetta?
Vie minut kotiin!
Nyt heti! - Loukkasinko ehkä tyttöystävääsi?
Apua...
Olen tainnut keksiä jotain.
No mitä? - Taidan muuttaa pois täältä.
Minne? - Ehkä Brasiliaan.
Miksi juuri Brasiliaan? - En minä tiedä.
Se on kaukana. Voisi olla hyvä ottaa hetkeksi etäisyyttä kaikkeen.
Miksi et mene saman tien Australiaan?
En minä sinne halua. Yksi kaveri sanoi, että Australia oli syvältä.
Luuletko pääseväsi ongelmistasi menemällä Brasiliaan?
Ympäristönvaihdos voisi vain tehdä hyvää.
Antaa olla.
Jack, tiedän, että aihe on sinulle arkaluonteinen...
... mutta voisi auttaa, jos puhuisimme perheesi kuolemasta.
Ei käy. En halua puhua siitä.
Ei ole hyväksi sivuuttaa mennyttä.
Mitä muistat siitä?
Ihan mitä vain.
Ennen puhuin siitä, mitä näin, -
ja minua pidettiin kahelina.
Enää en tiedä, mikä on totta.
Vain se on selvää, että perheeni on kuollut.
Ja että minä pakenin.
Olithan vasta lapsi. - Olisi pitänyt jäädä sinne -
ja auttaa. - Miten?
En tiedä, mutta pahinta on, kun pakenee kuin mikäkin nyhvö.
Nyt osuimmekin naulan kantaan.
Joskus vihan taustalla on pulmia, joita ei pääse millään pakoon.
Pakenit, mutta et olisi voinut auttaakaan. Nyt vihaat itseäsi.
Vaikeaa se on, mutta sinun on kohdattava muistosi joskus.
Ja sinun on annettava itsellesi jotenkin anteeksi.
Kiitos.
Howard.
Howard. Howard!
Laupias... taivas.
Melkein tulin kastelleeksi housuni. Mitäpä pojalle saisi olla?
Tulin hakemaan sitä varoventtiiliä.
Iron Masteria. Kaksisatasta.
Että Iron Master kaksisatasta? Niitäpä ei ole näkynytkään...
Hetkonen...
Iltapäivällähän tuli semmoinen.
Kaksi... kolme... hep!
Kaikki hyvin? - On.
Mihin...
Mihin helskattiin tarvitset tätä?
Siihen Watson Roadin vanhaan taloon.
Siihen kukkulan taloonko? - Siihen.
Sinne ei kannata nokkaansa työntää. Talo on kirottu.
Ihan tosi? - Taivaan tosi.
Pikkupoikana muutin sinne setäni hoiviin.
Emmetin. Hän oli tutkija ja keräili kaikkea pitkin maailmaa.
Kaikensorttisia erikoisia kapineita.
Yhden tietyn pikkuasian hän oli löytänyt -
kaiketi Japanista.
Se oli sydän.
Musta sydän. Se oli tiukasti sinetöidyssä lasilippaassa.
Se alkoi kiehtoa minun mieltäni.
Olin vasta pikkupoika, kun setäni kertoi sen tarun minulle.
Satoja vuosia sitten maailmaamme oli kaivautunut demoni -
suoraan helvetin syövereistä.
Sillä oli yksi päämäärä: levittää pahuutta ihmisten keskuuteen.
Howard!
Howard, oletko alhaalla?
Nyt matkoihisi täältä. Monestiko tästä pitää sanoa?
Sinulla ei ole asiaa tänne. Painu tiskaamaan siitä.
Tarun mukaan muuan miesjoukko pyrki tuhoamaan demonin.
Moni miehistä kuoli, mutta demoni saatiin hengiltä.
Sydän pidettiin voitonmerkkinä.
Väitettiin kuitenkin, että pahuus asusti yhä sydämessä.
Vuosien aikana se vaihtoi omistajaa perintönä, huutokaupattuna -
ja aina edelleen myytynä, kunnes se päätyi antiikkiputiikkiin, -
josta setä sen osti.
Sitten, jollain lailla...
... sydän päätyi häneen.
Sen jälkeen setä oli erinäköinen.
Lautanen tänne!
Hän käyttäytyikin eri lailla. Ruokahalu oli ennennäkemätön.
Aloin pelätä pahinta.
Sen herranhylkäämän sydämen tarina jyskytti mielessäni.
Rupesin miettimään, olisiko se demoni päässyt pois pinteestään.
Seuraavana yönä heräsin johonkin kamalaan.
Silloin oivalsin, että setäni oli muuttumassa... joksikin muuksi.
Emmet-setä?
Emmet-setä, onko kaikki hyvin?
Tein, mitä oli pakko tehdä. Raahasin hänet takapihalle.
Kaivoin kaksimetrisen kuopan.
Suljin ruumiin isoon puulaatikkoon.
Hautasin hänet. Sanonpa vielä yhden asian.
Kun suljin laatikkoa, kuulin sydämen yhä.
Se löi edelleen.
Setäsikö siis söi kätesi?
Kuinka kaivoit sen montun?
Ei se helppoa ollut, hemmetti.
Älä nyt pimahda, mutta...
En tiedä, mitä tuohon pitäisi sanoa. Voisinko vain...?
Voisinko maksaa tämän nyt? - Mokoma pikkupaska.
Minä puran mieltäni, eikä kukaan piittaa mitään.
9,25. - Se on tasaraha.
Odota vain...
10 dollaria.
Kiitos, isä.
Eve... Eve.
Anteeksi, Eve. Suutuin vahingossa. Se jätkä vain kävi hermoilleni.
Jack! Anna nyt olla.
En tajua sinua, en vieläkään. Teet kaikesta niin vaikeaa.
Olet mahdottoman hankala tapaus.
Yritän sanoa, että olen pahoillani. - Pahoillasiko? Et sinä ole.
Et koskaan ajattele minua, minun tarpeitani. Vai ajatteletko?
Ajattelenhan minä. - Ei, ei, ei. Etpäs ajattele.
Et käsitä, mitä minun on tehtävä. Minulla on paljon asioita meneillään.
Tosi paljon asioita.
Koulussakin. Pitää ajatella numeroita ja muotojani.
Opettelen laittamaan ruokaakin. - Haista nyt. Et sinä osaa.
Siis minä opettelen vasta. Et kuuntele minua enää yhtään.
Meidän pitäisi kai tapailla muitakin.
Jos kerran niin haluat.
Siis mitä? - Itsehän sinä...
Teetkö sinä bänksit? - En minä niin sanonut.
En sanonut niin.
Eve.
Eve...! - No, mitä?
Mitä sulle kuuluu?
Entä sinulle?
Mä vain lauloin paljon karaokea eilen. Oli hitonmoiset bileet.
Ihan sairaat.
Se on vieläkin ihan pihalla. - Joo, karsea näky.
Tein virallisen valituksen. Arvosanamme vääristyisivät.
Anna se kirja, Trev.
Ei tässä mitään.
Istukaa, olkaa hyvät. Kaikki alas, -
niin voimme...
... aloittaa.
Aloitetaan.
Opettaja, oletteko kunnossa?
Opettaja.
Voi helvetti! Pois täältä!
Tule, Jack! Jätä hänet!
Vauhtia nyt, helvetti! - Ota toisesta kädestä.
Apua, apua...
Tule nyt! - Peukalo taisi murtua.
Ei tuosta ole apua. Se on pelkkä johdonpätkä.
Ei sitä mikään hiton johto pitele. - Jalkaani sattuu!
Kuinka me päästään täältä pois? - Sattuu! Vuotaako siitä verta?
Jack! Mitä me tehdään? Kuinka me päästään täältä?
Me päästään kyllä!
Kuinka muka? - En minä tiedä!
Suu kiinni!
Vilkaisen jalkaasi.
Ei mitään hätää.
Tule!
Avaa!
Avaa ovi!
Nyt pitää mennä! Varo!
Mitä nyt? Mitä?
Kannattaako ostaa täyttä paskaa?
... se oli takavuosien suuri hitti.
Ottakaa kultanne kainaloon ja nauttikaa seuraavasta ikivihreästä.
Miksi pysäytit auton? Jack, miksi pysäytit?
Oletko ihan kako? Miksi pysäytit? Mikä sinulla oikein on?
Juokse, Jack! Juokse!
Herätys! Ei tämä ole hauskaa! Käynnistä nyt helvetissä!
Oletko hullu? Sekoatko sinä oikeasti?
Ulos. - En mene. Oletko tärähtänyt?
Ulos nyt!
Mitä? - Nyt heti!
Mitä ihmettä sinä touhuat? Et voi jättää minua!
Voi paska.
Mene!
Jokin minussa muuttui sinä päivänä.
Oloni oli erilainen, ja halusin tuntea niin edelleenkin.
Tiesin tasan, kuinka aloitan.
Lopettamaan en enää pystynytkään.
Vanha Howard oli oikeassa: hirviöitä on olemassa.
Nyt en enää pakene niitä.
Nyt suorastaan etsin tällaisia tilanteita.
Olen kai jäänyt koukkuun. Mitä tulee vihankäsittelyyni...
Se on nyt hallinnassa.
Suomennos: Tarmo Hietamaa PrimeText International AB
Tekstit: PrimeText International www.primetext.tv